STROJ ČASU
Dr. Alexandr Hartdegen STROJNÍ INŽENÝRSTVÍ
Nezapomněl jsi na něco?
Možná na třetí koeficient.
To ne. Na dnešní večer.
Co?
Emma?
- Kolik je hodin? - Bude pět.
Mé návrhy na využítí sluneční energie zamítli.
Studii o mikrovlnách taky.
Děkan mi navrhl, ať se zaměřím na něco, co lidstvu prospěje.
- Jako on ve své studii o tabáku. - Alexi, tvé teorie jsou moc radikální.
Na fakultě vládnou dinosauři.
Nemají v sobě špetku života.
Pro archeologa z budoucnosti by byli hádankou.
Ta jejich přihlouplá očka...
Jsi profesorem teprve rok. Měl by ses držet trochu zpátky.
Mluvíš jako můj otec.
Vidíš je?
Všichni ve stejných buřinkách! Takoví mají být tví studenti?
Chci je připravit na život.
Já ne! Mí studenti shodí každou buřinku, kterou uvidí!
- Paní Watchitová! - Pán už je doma.
- Máte ho? - Dobrý večer.
Vy přímo kvetete.
Asi proto, jak pořád běhám po schodech.
Netrapte mě. Máte ho?
Jistě. Snad si nemyslíte, že vás nechám jít v tom špinavém saku?
Jděte se převléknout.
Dostal jste další dopis od toho protivného vědce.
Klidně to zapni.
Díky tomu budou mít lidé vlastní zuby až do čtyřicítky.
- Měl by sis ho dát vyčistit. - Nemám čas.
- Jak jsi to poznal s Molly? - Co?
- Že k sobě patříte. - Umí nejlepší sekanou na světě.
- Nejsi ani trochu romantik? - Ne, já přece nosím buřinku.
Proč ztrácíš čas s tím bláznem?
Má zajímavé nápady.
Univerzitní profesor si nepíše s potrhlým německým účetním.
Pracuje na patentovém úřadě. Einstein si mou podporu zaslouží.
Jestlipak jednou dojdeme takhle daleko.
S čím?
S tímhle vším.
V žádném případě.
Jak vypadám?
Docela ti to sluší.
Hodně štěstí, Alexi. Je to moc hodné děvče.
Neboj, pořád tě obklopuje neodolatelná vůně křídy.
Musím si pospíšit.
To už je lepší. Vypadáte jako skutečný gentleman.
Když mě Emma odmítne, přijdete na řadu vy.
Já snad omdlím štěstím.
Držte mi palce.
Díky.
Čerstvé květiny!
- Květiny, pane? - Dnes ne, děkuji.
Ale vždyť jsem jí je slíbil.
- Úžasné. - Úžasný žrout peněz.
- Pořád je to rozbité. - Potřebujete odtáhnout?
No jo.
Jak udržujete teplotu vody?
Díky palivovému regulátoru...
Vřelé díky. Vždycky ho zapomenu zabrzdit.
Pojďte, svezu vás, než se zase porouchá.
Bohužel mám schůzku.
Tak příště. Jsem tu pořád.
Jistě.
- Kupte si koně! - No jo.
Alexandře!
Jdete pozdě, profesore.
Přišel jsem hned, jak to šlo.
To je nejnovější model z Paříže. Koupila jsem si ho v Macy's.
Směšný, viďte?
Ano. Líbí se mi.
- Tak kde je máte? - Co?
Květiny! Slíbil jste mi je, copak si nevzpomínáte?
Omlouvám se. Zapomněl jsem.
To jste celý vy.
Emmo, musím s vámi mluvit.
- Projdeme se v parku? - Ano.
Profesore, celý se třesete. Snad nejste nemocný.
Asi ano.
Nemůžu spát.
A i když jsem vzhůru, za moc nestojím. Nemůžu jíst,
myslet ani dělat nic pořádného.
Nejhorší je, že nevím, jestli se uzdravím.
Existuje jediný lék.
A sice, že si mě vezmete a budete se mnou žít.
Emmo, vy jste ta pravá. Patříme k sobě.
O tom jediném jsem nikdy nepochyboval.
Alexi!
Počkejte, něco pro vás mám.
- Ta chvíle ztrácí kouzlo. - Já vím. Počkejte.
- Není to diamant. - Měsíční kámen.
Kámen vašeho znamení. Myslel jsem...
Uhodl jste.
Já se snad rozbrečím.
Promiňte, slyšel jsem vás.
Dva mladí lidé
na počátku společné cesty životem.
- Přeju hodně štěstí. - Díky.
Mrzí mě, že to musím udělat, i když mě to vaše
vyznání lásky dojalo.
Dejte mi všechny peníze.
- Pane? - A taky šperky.
Je to první výmol na vaší cestě k manželskému štěstí.
- Nechápu... - Nedělejte scény.
Dejte mi peněženku.
- Slyšel jste, mladíku? - Ano.
Prosím, víc nemám.
Ještě hodinky.
A rukavice.
A ten prsten.
Ne!
Ale ano, milá slečno. Příště vám koupí diamant.
Prosím, to ne. Ne!
Proč jste se bránila? Šlo jen o prsten.
Emmo.
Emmo!
O ČTYŘI ROKY POZDĚJI
Co je?
Pane, přišel pan Philby.
- Sem? - Prý vás musí...
Ať jde pryč. Nemám čas.
Nepůjdu pryč, Alexi!
Co se to s tebou stalo?
Pracuju.
Tobě vždycky na práci záleželo.
Víc mi záleží na životě.
Po pohřbu jsem sem chodil každý den a každý týden.
Pak jsem přestal. Všiml sis toho vůbec?
Moc mě to mrzelo.
A proč jsi přišel teď?
- Chci ti něco říct. - Já vím.
Máš o mě starost. To slyším od paní Watchitové pořád.
Prosím tě,
- už jdi. - Nemůžeš se tu dál schovávat!
- Neschovávám se. - Ale ano.
Prý tu jsi ve dne v noci.
Zastav se a podívej se na mě!
Nebyla to tvoje vina.
Ne.
Nebyla to má vina.
Může za to paní Watchitová, že vyzvedla ten prsten.
Nebo klenotník, který ho vyrobil.
Nebo nějaký ubožák, který mu donesl ten kámen.
Můžeš za to ty, protože jsi mě s Emmou seznámil.
Alexandře, na tom, co se stalo, se už nedá nic změnit.
To se pleteš. Protože já to změním.
Jsi hodný, že o mě máš starost.
Ale musíš mi věřit.
Rád bych ti věřil, Alexi,
ale co tu vlastně děláš?
Přijď příští týden na večeři
a já ti to ukážu.
- Pojď se mnou k nám. - Neslyšel jsi mě, Davide?
Nemůžu toho nechat, když jsem skoro u cíle.
Dobře, budeme pokračovat v našem rozhovoru za týden.
Za týden se tenhle rozhovor vůbec neuskuteční.
ALEXANDROVI NAVŽDY JEHO EMMA
Děkuji.
Přišel jste včas. To je neobvyklé.
Chtěl jsem vás vidět.
Kde je máte?
Co?
Květiny.
Slíbil jste mi květiny, copak si nevzpomínáte?
Vždycky mě něčím překvapíte.
Emmo, musím s vámi mluvit.
- Projdeme se v parku? - Ne.
Ne.
Radši půjdeme do města.
- Alexi, co se děje? - Nic. Musíme rychle pryč!
Vám se to řekne,
když na sobě nemáte korzet!
Na Bleecker Street! Rychle!
Teď jste galantní!
Profesore, celý se třesete. Snad nejste nemocný?
Ne.
Jsem zdráv.
Je mi skvěle.
- Když se s vámi zase můžu procházet. - Procházeli jsme se před třemi dny.
Ale nikdy ne takhle.
Podívejte se!
- Už jsem to viděl. - Určitě jste nemocný,
když vás nezajímá ten nový vynález.
Je to jen stroj.
Alexandře, co je to s vámi? Stalo se něco?
Ne.
Emmo,
já teď musím odejít. Běžte domů a zůstaňte tam.
Přijdu za vámi večer.
Budete se divit, že se zlobím, že jste nepřišla.
Musíte mi věřit.
Všechno bude zas dobré.
Pamatujte si, že vás miluju. Vždycky vás budu milovat.
Dobře.
A kde mám ty květiny?
Hned je přinesu.
Počkejte tady. Nikam nechoďte.
- Co si přejete, pane? - Tucet bílých růží. Nebo rudých.
Opatrně!
Hledám profesora Hartdegena.
Alexandře...
Je mi to moc líto.
Tohle se nemělo stát.
Ovšemže ne.
- Nevím, co ti mám říct. - Odešli jsme z parku.
Byli jsme v bezpečí.
Proč to nedokážu změnit?
Mohl bych se tisíckrát vrátit,
a tisíckrát bych ji viděl umřít.
Nerozumím ti.
Tady odpověď nenajdu.
Tady ne.
Teď ne.
BUDOUCNOST PRÁVĚ ZAČÍNÁ
Budoucnost právě začíná.
Detaily najdete na stránce www.bydleninamesici.com.
Přátelé, mám pro vás novinky o luxusním bydlení na Měsíci.
Naši stavitelé právě připravují první odstřely,
díky nimž vzniknou podzemní byty na Měsíci.
Čeká na vás rybaření v Moři klidu,
golf na hřišti, kde se koná turnaj Neila Armgstronga.
Odpal na 1300 metrů? Maličkost!
Pouhá šestina zemské gravitace vám zaručí lehčí krok!
Zavolejte nám a rezervujte si svůj kousek nebe, protože
budoucnost právě začíná!
Detaily najdete na stránce www.bydleninamesici.com.
Ahoj.
Dobrý den.
Pěkný kvádro.
Historický.
Díky.
Zajímavej kávovar.
Tamhleto.
Tak ahoj.
Naši stavitelé právě připravují první odstřely,
díky nimž vzniknou podzemní byty na Měsíci.
Třído 23, seřaďte se.
Začíná hodina dějepisu. Zapněte si digitální sešity.
Do dvojic! Dávejte pozor.
Tommy, ještě jednou, a změním ti kód DNA!
Seřaďte se. Začínáme.
Vítá vás systém Vox. Co si přejete?
Neviděl jsem vás.
To se stává dost často. Co si přejete?
Co je tohle?
Moje fotonická paměť. Zkráceně FP.
Tady jsem, pane.
- Kdo jste? - Informační jednotka knihovny,
registrovaná v systému Vox pod číslem 114.
Co si přejete?
- Vy jste pohyblivý obraz? - Obraz?
Kdepak.
Jsem hologram s vizuálním a verbálním výstupem,
propojený se všemi databázemi na planetě Zemi.
Hologram?
Souhrn lidského vědění.
Téma vašeho dotazu?
- Víte něco o fyzice? - Otvírám fyziku.
Strojní inženýrství?
Geometrická optika, chronografie,
temporální kauzalita, časový paradox.
- Cestování v čase? - Ano.
- Otvírám téma sci-fi. - Jde mi o praktické využití.
Chci vědět, proč nemůžeme změnit minulost.
Protože do ní nemůžeme cestovat.
- Co kdyby to šlo? - Nejde to.
Prosím vás, věřte mi.
Otvírám díla spisovatelů Asimova, Wellse, Ellisona, Hartdegena.
- Povězte mi o něm. - Alexandr Hartdegen, 1869-1903.
Znám svými výstředními teoriemi.
Jeho spisy obsahují pojednání o stroji času.
- Povězte mi o stroji času. - Kniha H. G. Wellse z r. 1894.
Později podle ní vznikl film a muzikál...
To jsem nechtěl.
Chcete slyšet ukázku?
Děkuji, to stačí.
Přejete si ještě něco?
- Ne. Snad budu mít víc štěstí jinde. - Přeji vám úspěch.
Vy ještě nejste evakuován?
Musíme vás zatknout.
Půjdete do vazby, než bude povolen váš transport.
- Počkejte! - Klid!
Musíme rychle pryč!
- Co se stalo? - Měsíc! Rychle!
To snad ne! Co se stalo?
- Vy to nevíte? - Ne!
Povězte mi to.
Výbuchy na Měsíci poškodily jeho oběžnou dráhu.
Měsíc se rozpadá, chápete? Tak pojďte!
- Hej! - Nech ho! Poběž!
Emmo.
Haló.
Dobrý den.
Neboj se.
Počkej, kam jdeš?
Počkej!
Chci s tebou mluvit!
Dobrý den.
Promiňte, nerozumím vám.
- Rozumíš mým slovům? - Ano.
Promluvíme si.
- Znáš lex, jazyk kamenů. - Jazyk kamenů?
- Ale ty mi rozumíš, ne? - Všichni se ho v dětství učíme.
Oni torjen. Zapomenou.
Ale já jsem učitelka.
Co říká?
Řeší, jestli tě hodí do řeky.
Pověz mi po pravdě, odkud přicházíš.
Pocházím odsud, ale ne z téhle doby.
Mám stroj, s nímž mohu cestovat v čase.
Přicházím z minulosti.
Řekla jsem jim, že ses uhodil do hlavy a že jsi potulný blázen.
- Co to děláte? - Připravujeme se na mor.
Na noc.
Půjdu s vámi.
- Eloi? - Jak se jmenují tví lidé?
Říká se jim Newyorčané.
- Aha. Jsou přátelští? - Dokud na ně nepromluvíš.
Pověz mi o své vesnici.
Je tam zmatek. Lidé spěchají.
Všichni nosí stejné buřinky.
- Malé kulaté klobouky. - A co tam děláš ty?
Byl jsem učitel, jako Mara.
- A vyráběl jsem věci. - Já vyrobil s tátou sesquintan.
Používáme ho.
Sesquintan?
Schody z provazu.
- Aha, provazový žebřík. - Můžeme ho vyrobit. Naučím tě to.
Budeš mi ještě příští den vyprávět?
Zítra?
Budu.
Pohlídáš mi přes noc tohle?
Děkuju.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Kalen tě unaví, když ho necháš. Pořád se na něco vyptává.
Naši rodiče byli přísní, ale on už je takový.
Kde jsou vaši rodiče?
Odešli.
Promiň.
Měl jsi pravdu, Philby.
Zašel jsem příliš daleko.
Posaď se ke mně.
Maro, proč vytahujete ty lodě?
Bojíte se, že je někdo ukradne?
Ukradne? To slovo neznám.
Že by je někdo mohl vzít.
Takhle jsou v bezpečí.
Taky se u vás musíte chránit?
Jistě.
Myslím ve vaší době.
Takže už nejsem potulný blázen.
Colmar. Zítra si nějaké natrháme.
Květiny?
Alexandře...
- Už je mu líp? - Něco se mu zdálo.
Mně taky.
- Procházel jsem džunglí. - A něco jsi před sebou viděl.
Obličej, který na mě volal.
To se zdá nám všem.
- Vám všem? - Ano. Teď jdi spát.
Ještě nejsi zdravý.
Co to znamená Morlok?
Dětský sen. Nic víc.
Jdi spát.
Radnice BROOKLYNSKÝ MOST